Bella, riaditeľňa a odporný zvonček. :)
06.07.2011 (07:15) • Rosemarie8 • FanFiction na pokračování • komentováno 6× • zobrazeno 1611×
*** 2 ***
„Swanová, to nemyslíte vážne! Myslel som si, že po tom všetko pochopíte, že je to tá najhoršia a najnezvládateľnejšia trieda na celej škole,“ odmlčal sa riaditeľ Higgins, čim dodal tej vete na dôraznosti. „Omyl, najhoršia na celej planéte a práve vy, ktorá by to mala vedieť najlepšie, s nimi dobrovoľne chcete ísť na nejaký týždenný výlet?!“ prekvapene si ma meral.
V skutku, nebol zrejme jediný, kto si o mne myslel, že sa hodím do najbližšieho blázinca.
„No, myslím, že by to deckám prospelo,“ snažila som sa ho presvedčiť. Im by neprospela ani tá najpekelnejšia očista, pomyslela som si v duchu. „Mohlo by ísť aj viac tried,“ naznačila som mierne chvejúcim sa hlasom.
„Nie, v žiadnom prípade. Ešte mi tí vaši malí grázlikovia pokazia aj ostatných! To nedovolím, sme predsa čestná škola,“ hovoril mierne naštvaným hlasom a okrúhle okuliare na tvári, červenajúcej sa od zlosti, si posunul o niečo vyššie.
„Nebojte sa. Sľúbili, že budú dobrí a ja im verím,“ milo som sa naňho usmiala. Ruku do ohňa by som za nich teda rozhodne nedala, možno jeden necht, alebo chlp, zvažovala som v duchu.
„A ostatní s tým súhlasia?“ opýtal sa ma nedôverčivo.
„Áno, Cullenovci pôjdu určite aj s Morrisonom a učiteľkou Thomasovou,“ prisvedčila som okamžite. Síce o tom ešte nevedia, ale určite ich to neminie. Obzvlášť Taru. Nemala nás čo s Edwardom vyrušovať! Konverzovala som sama so sebou a predstavila si Taryn výraz, keď sa o tom dozvie. Už som sa nemohla dočkať!
„No, nie som veľmi presvedčený, že je to dobrý nápad,“ zamračil sa riaditeľ. Trošku som sa pomrvila na koženej stoličke, kde som sa pred vyše pol hodinou posadila, a pripravovala sa vypustiť z úst úplne šialenú vetu, o ktorej som pochybovala, že ju ešte niekedy zopakujem.
„Pán Higgins, osobne sa za tie detská zaručím, že budú poslúchať a už nepríde k žiadnemu takému útoku so stoličkami ako minule,“ prehovorila som presvedčivo. Sama seba som nespoznávala, mala by som zájsť k môjmu psychiatrovi. Aspoň, že mi ho platí škola, inak by som už skrachovala.
„Fajn, no teraz ste sa mi zaručili a ja vás beriem za slovo!“ Priamo sa mi zapozeral do očí. Iba som prikývla a v duchu preklínala každú odpornú ôsmackú žabu, ktorá sa mi dostane pod ruky. „Dobre, sme dohodnutí. Prenechám vám teda organizáciu,“ vzdychol si zničene riaditeľ a ja som mu to nemala za zlé. Byť riaditeľom je asi ešte ťažšie ako byť triednym učiteľom. Keby bolo na škole viac takých tried ako moja 8. C, nedbala by som na to, že som riaditeľka a osobne by som školu podpálila a pri tom sa ešte dobre zabávala. „Môžete ísť, Swanová,“ prepustil ma mávnutím ruky. Z vrecka na saku vytiahol malý, biely kapesník a utrel si ním spotené čelo.
„Ďakujem,“ povedala som ešte na odchode a rýchlo za sebou zavrela dvere riaditeľne.
Namierila som si to rovno do kabinetu, dúfajúc, že tam nájdem toho vysmiateho svalnatého zradcu, aby som ho mohla pekne chytiť pod krk!
„Na budúci rok mi niekto pripomeňte, že už nikdy v živote nechcem byť niekomu triednou!“ vrčala som si sama pre seba, na ceste do kabinetu.
Akurát bola veľká prestávka a decká na chodbách klebetili, alebo vybehli von zahrať si futbal, basket a podobne.
To som zase iba ja bola s nervami niekde v tramtárií.
Na sebe som mala tmavé úzke rifle, nejaké tričko a dlhý hnedý sveter, ktorý za mnou momentálne vial ako za bohyňou pomsty. To bola moja jediná prevaha nad tým svalovcom, ktorého som mala chuť zadupať do zeme. To a moja nekontrolovateľná zlosť hroziaca, že každou chvíľou vybuchnem.
„Emmett McCartney Cullen!“ zvreskla som nazlostene, keď som otvorila dvere kabinetu a postavila sa rovno do stredu s rukami v bok.
No ten zjav ma šokoval. V kabinete nebol nikto, iba jedno neuveriteľné stvorenie, ktorému som nevedela prísť na meno. Jediné, čo mi v túto chvíľu behalo po rozume bol... Boh.
Nemo som vypleštila oči a ruky mi plantavo spadli pozdĺž tela. Pripadala som si ako osa, ktorá sa chytila na med a nikdy sa nechcela pustiť.
„Bella?“ ozval sa prekvapený medový hlas a ja som bola nútená prehltnúť.
„Och, prepáč. Ja... nech... nevedela som, že ty... tu...“ koktala som a radšej uhla pohľadom od Edwardovho polonahého tela.
„Čo si chcela?“ opýtal sa ma pobavene a navliekol si na seba čierne obtiahnuté tričko, ktoré ráno na sebe ešte nemal.
Ticho tam, ty snáď vieš čo mal na sebe oblečené dnes ráno? okríklo ma moje menej zvrhlé ja. Áno, úplne presne viem, čo mal oblečené. Tmavomodrá košeľa mu ešte ráno krásne a neodolateľne obopínala to krásne hrudné svalstvo! kričalo na mňa moje druhé, nažhavené ja, ktoré sa mu túžilo vrhnúť okolo krku a zopakovať si scénku z pred pár dní.
„Ja... hľadala som Emmetta,“ odpovedala som už menej omámene, pretože na mňa opäť doľahol hnev.
„To som pochopil, keď si sem vtrhla s bojovým pokrikom: Emmett McCartney Cullen, a postavila sa do dverí ako bohyňa pomsty,“ zasmial sa Edward tým okúzľujúcim smiechom.
Okamžite som celá sčervenela a sklopila hlavu.
„Ehm, potrebujem si s ním niečo vybaviť,“ povedala som po menšej odmlke a pristúpila ku kávovaru. Nutne som potrebovala kofeín. Tak za prvé ma neskutočne znervózňovala Edwardova prítomnosť a za druhé, stále vo mne vibroval hnev, ktorý som potrebovala uvoľniť.
„S tým ti ja asi nepomôžem,“ ozvalo sa mi pri uchu lahodným hlasom. Trochu som nadskočila a srdce mi začalo šprintovať o závod.
„Hm, myslím, že asi nie,“ podarilo sa mi zo seba nakoniec dostať.
„Škoda,“ šepol a perami jemnými ako zamat mi prešil po ušnom lalôčiku.
Znova ma prekvapil jeho studený dych, ktorý ma mrazil všade, kde na mňa dýchol a zároveň rozpaľoval od vzrušenia.
„Hm....“ šepla som so zatvorenými očami a chtiac-nechtiac sa oprela o Edwardovu mužnú hruď.
Pevnými rukami ma objal okolo pása a perami prechádzal po mojej krčnej tepne, kde ma poláskal jazykom a prechádzal až na sánku.
Možno by sme pokračovali aj ďalej, no práve keď si ma otočil v náruči a uprel na mňa svoje tmavočierne oči plné túžby, školou sa rozoznel hlučný zvonček oznamujúci koniec prestávky.
„Musíme ísť,“ šepla som do ticha nabitého elektrinou.
1 ω zhrnutie ω 3
Autor: Rosemarie8 (Shrnutí povídek), v rubrice: FanFiction na pokračování
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Shut up and Kiss me (2):
No taaak rychlo dalsiu kapcu... je to fakt supeeer
Aáááá, perfektní
Pan ředitel je docela drsnej a Bella dost odvážná, když vezmu v úvahu, co všechno ti její parchanti jí už udělali a ona s nima pojede na týden pryč
Eda je zlatíčko, prostě mlask
Moc se těším na další
Je to povedený,tak honem další.
HA!!!
jááj bolo to úžasné.... tá Bella ako bohyňa pomsty
rýchllo prosím pridaj pokračovanieeee
Přidat komentář:
- A bit of different (reality) - 6. kapitola
- A bit of different (reality) - 5. kapitola
- A bit of different (reality) - 3. kapitola
- A bit of different (reality) - 2. kapitola
- A bit of different (reality) - 1. kapitola
- Minulost žije s námi - 23. kapitola
- Je příliš pozdě... Nenávidím tě - 16. kapitola
Psycholožka, terapeutka, lektorka Zuzana Tomášková Prosperio.cz
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Máte zájem? Jste Přispěvateli a chcete se stát Ověřenými přispěvateli? Jste Ověřenými přispěvateli a chcete se stát
Profi přispěvateli?
Přidejte se k Pomoci začínajícím autorům.
Hledají se pomocníčci I vy se můžete stát administrátory.
Nábor administrátorů
Kdo je tu z členů? Klikni!